DRAKDÖDAREN
- Är det här... - Ja, det är Kragenmoor.
Och ja, det är Ulrichs hus och nej, han vill inte träffa er.
Jag vet att ni kommit långväga och att ert ärende är viktigt.
- Jag ber dig. - Det hjälper inte.
Gå hem!
Vad gör vi nu, pojk?
Du som vet så mycket. Svara på det.
Hör mig, ni som bor i Kragenmoor.
Ulrich, vi stannar här tills du lyssnat på oss.
- Vad är det? - Vi har besök.
Jag vet.
- Jag ska träffa dem. - Verkligen?
Ja, jag måste uträtta något.
Jag har bevittnat något.
Något som har betydelse för dig.
- För mig? - Ja.
Min egen död.
Jag visste det. Tjuvar.
Den injagar skräck, eller hur?
Mästare?
Nej, då framstår jag som bräcklig.
Belisarius bar den här innan han dog.
Jag såg honom förvandla bly till guld.
Jag lyckades aldrig göra det. Tyvärr.
För då hade du ärvt en förmögenhet.
Prata inte så där, magistern.
- Du ska inte dö. - Jag ser fram emot det.
All denna magi, vad har den uträttat?
Hur går dina studier?
Bra. De går bra.
- Vill du fortfarande bli trollkarl? - Ja, mer än något annat.
Då så, adeptus minor.
Ge mig en handfull svavelaska.
Välkommen till Kragenmoor. Jag är Ulrich.
Vem av er är Valerian?
- Vårt ärende... - Jag vet ert ärende.
Ni är en delegation från Urland, bortom Dalvatia.
Få se artefakterna.
Fjäll.
- Hur kom ni över dem? - Jag hittade dem vid hålans öppning.
Vad mer?
- En klo. - Det är ingen klo, utan en tand.
Ska jag strida mot det där?
- Vem ska annars göra det? - Har ni frågat systrarna Meredydd?
Eller Rinbod? Han lär ha dödat en drake en gång.
De är alla döda. Du är den enda som är kvar.
Det är långt till Urland.
Två gånger om året, vid vår- och höstdagjämningen,
väljer kungen ut ett nytt offer - en jungfru.
Ett lotteri.
Barbariskt.
Och i gengäld bränner inte draken era byar och skördar.
Er kung har ingått en pakt med ett monster.
- Mästare, anser du inte... - Tystnad.
Är du rädd för drakar?
Nej. Vore det inte för trollkarlar, skulle det inte finnas några drakar.
En gång var himlen full av dem.
Praktfulla ryggar med horn, lädervingar som svävar.
Och deras sprutande eld.
Jag känner igen varelsen.
Titta på fjällen, på vecken.
När en drake blir så här gammal, känner den bara smärta, evig smärta.
Den blir orkeslös och skröplig.
Ömklig.
Ondskefull.
Hjälper du oss?
Så där ja. Bra.
Låt mig gå nu.
Inte det minsta tungt.
Jag ska erövra det högsta berget.
Vad säger du, Galen?
Tala ut, pojk.
- Hodge? - Vad du än säger, sir.
När jag är borta, sitt med näsan i böckerna.
Låt bli mina reagenser.
Hur långt kan ni gå? En mil eller två?
Färden bekymrar mig inte.
Tyrian.
God morgon.
Vad vill du?
Nej, unge Valerian.
Frågan är, vad gör du så långt hemifrån?
- Vi räds inte dig. Bered väg. - Vägen är er, ända till Urland.
Lång färd, inte sant?
Men söker man en trollkarl, är väl inget avstånd för stort.
Säg ingenting.
Och här har vi honom i egen hög person.
Håll avstånd och uppför er.
Om han ämnar döda en drake, behöver han inte frukta mig.
Jag ömmar inte mer för varelsen än ni, inte kungen heller.
Men innan ni väcker ont blod,
ska ni inte ta reda på om ni har rätt man för jobbet?
Vill du ha bevis? Vi har inget att bevisa.
Det har ni säkert inte.
Ni bevisar inget, men uträttar inte mycket heller.
Samtal med de döda, någon enstaka kärleksdryck.
I övrigt är det fel dag, planeterna ligger inte i linje,
inälvorna är fel. "Vi har inget att bevisa."
Vi har inga tvivel. Vi behöver inga bevis.
- Så du får inga. - Nu räcker det.
Lägg den här i verkstan.
Gå till järnskrinet och ta fram dolken.
Dolken. Skynda dig.
Du ska få bevis.
Var är du, pojk? Jag väntar.
- Det är väl inte den här? - Jo, det är det.
Kasta ner den.
- Gör det. - Stoppa honom!
Var inte orolig. Du kan inte skada mig.
Magiska krafter, pyttsan. Se på dig nu - magiskt stoft.
Hodge!
Den vänligaste herre man kunde önska sig.
Nu är han borta. Gudars skymning...
Han kunde inte ens trolla fram ett kokt ägg.
Gamle Hodge fick koka ägg.
Upp fem varje morgon, städa burar, tömma pottor.
Aldrig ett tack eller en klapp på axeln.
- Jag kommer att sakna honom. - Jag gör det redan.
Nej. Du tänker bara på dina trick och knep.
Men du slår inga blå dunster i ögonen på mig.
Du har en lång väg att vandra innan du fyller hans skor.
Vad är det, Hodge? Är packningen för tung?
Nej, sluta! Jag behöver det.
Ge tillbaka det. Hitåt...
Du är för varm.
Sluta! Utav respekt för din mästare.
Jag har lika stor respekt för vår mästare som alla andra.
Men jag är mästare nu.
Jag lämnade min gård, men för vad?
För en kremering.
Bara för att någon sa: "Finn en trollkarl."
Ingen från trakten, utan en främling flera hundra mil bort.
En allsmäktig andebesvärjare.
Vilken andebesvärjare sen.
Håll mun, Greil. Ät!
Jag äter inte. Jag är inte hungrig.
Han har rätt. Vi kom förgäves.
Vad är det? Vem där?
God morgon. Frid vare med er.
Vad vill du?
Min herre Ulrich finns inte längre bland oss.
Allt som ni begärde av honom, kan ni nu vänta er av mig.
Farorna han mötte, ska jag nu överkomma.
Plikterna han åtog sig, ska jag nu uppfylla.
Jag är Galen Bradwardyn, arvinge av Ulrichs kunskaper.
Och jag är trollkarlen som ni söker.
Det räcker..
Kom hit med henne.
Hela kungariket ska veta att denna jungfru,
som lagenligt blivit utvald av ödet,
härmed ska överlämna sitt liv för att skona vårt rike.
Denna handling stillar de underjordiska krafterna
och andarna som vakar över dem.
Som tack för uppoffringen förklaras familjen Plowman
fri från plikter under högst fem år.
Handlingen är utförd.
- Vad har du där? - Det angår inte dig.
Guld? Ska jag förvandla det till bly?
Gyckla med någon annan. Jag har inget till övers för bedragare.
Jag är ingen bedragare.
Dåre, då. Bracka... Vad som än behagar dig.
Ingen tvingade dig att följa med.
Nej, jag kom av egen fri vilja.
Vi lyder alla mästaren på vårt eget sätt.
Vad gör du? Hoppa inte i.
Hur är vattnet?
Det är kallt.
Jag föredrar att simma ensam.
Håll dig borta!
- Är det inte... - Ja, trotjänaren från Kragenmoor.
- Vad gör han här? - Han gör väl sin herres jobb.
Tänker ni tillåta det, sir?
Hämta min båge.
Nej, jag tänker inte säga något.
Jag klandrar dig inte. Jag var oförsiktig.
Dumma kvinna...
Jag visste det från första stund. Jag har alltid vetat det.
Det visste du inte alls. Ingen har vetat det.
Inte sedan jag föddes.
Lotteriet.
- Döttrar väljs, inte söner. - Just det.
Om du inte råkar vara kungens dotter.
Vad menar du?
Om man är rik nog, slipper man undan.
Min far är fattig.
Det är de flesta fäder.
- Galen, hör du mig? - Jag hör dig.
Någon sköt mig, men jag kan fortfarande tala.
- Något måste göras. - Jag vet.
Nej, inte draken. Mästarens stoft.
Här.
Du måste dra loss den.
- Brinnande vatten. - Vad?
Hitta sjön. Kasta i stoftet.
Vad gör du med den här?
Brinnande vatten.
Hodge, dö inte.
Hör på mig, du ska inte dö.
Urland.
Framåt! Sakta inte ner här.
- Är hela kungariket så här? - Nej, vi är nära hålan.
Hålan?
- Var är den? - Det kvittar.
Visa mig var.
Det är ingen fara om vi passerar den snabbt.
Jag vill se den.
Greil!
Malkin!
Finns det fler ingångar?
Nej, en räcker.
Var inte dåraktig. Du provocerar den.
Hur vet du att den är där?
Du kommer att brännas levande.
Det vore just ett fint trick.
Vermithrax?
Kom tillbaka!
Märkligt.
Han klarade det.
Lägg bort den där.
Tänk om någon ser dig.
Musiker...
Hon var en riktig karl, nu är hon en riktig kvinna.
Om jag ändå vore lika klok som hennes far.
Seså, Greil, var glad att hennes liv skonades.
Jag är glad.
Men jag undrar hur det hela gick till.
- Du var där. - Ja, men är det inte märkligt
att så snart odjuret dödades,
så fanns det en helig man i byn? Är det inte märkligt?
Kan den kristna guden rasera berg, fader?
Självklart, min son. Varför inte?
En fest.
Låt mig inte störa.
Musiker! Mer musik.
Låt oss skåla. För dagens bragd.
Vad vill ni oss?
Dig, ingenting.
Det är han.
Kungen vill träffa vår nyfunna välgörare
och tacka honom för att han lyckats med det som andra misslyckats med.
Hur vill han tacka mig?
En kniv i buken, en pil i bröstet?
Jag skulle gärna döda dig, som jag gjorde med de andra,
och av samma anledning.
Men Hans Majestät vill ha en liten pratstund med dig.
Skåda! Kungliga ägg.
Då så. Hur många av er har sett ett bord sväva?
Ingen av er har någonsin sett ett bord sväva.
Håll er undan.
- Jag beklagar... - Det får räcka.
- Jag kan göra det. - Det behövs inte.
Säg mig, startades jordskredet på samma sätt?
Har du hört talas om kung Gaiseric?
Klart du inte har. Du var inte ens född då.
Han var min bror. En stor kung och tapper krigsherre.
När han besteg tronen var draken fri.
Ingen visste var den skulle slå till,
så han hämtade sitt svärd och samlade sina bästa mannar
och drog ut i strid.
Han sågs aldrig igen, men han väckte drakens vrede.
Byar ödelades, skördar brändes ner.
Död, svält...
Fruktansvärt.
Varför tog du på dig rollen som frälsare?
- Jag blev inbjuden. - Inte av mig.
Du är inget annat än en pojke.
En lärling.
Har du tänkt på konsekvenserna av ett misslyckande?
Vilket misslyckande? Vill du ha tillbaka draken?
Du lekte med ett monster.
Du utsatte vårt folk och våra byar för fara.
- Dina barn dog. - Bara några. Låter det grymt?
Om de dör, får andra leva.
Jag skapade lotteriet.
Och så fort det infördes, tämjdes draken.
- Det är goda tider. - Till vilket pris?
Man kan inte sluta skamlig fred med en drake.
Man måste döda den, som jag gjorde.
Så odjuret är dött?
Ja, det är dött.
Vi får väl se.
Öppna!
Jag har läst latin, även grekiska.
Du är hans dotter.
Tyck inte illa om oss.
Far är en vis och rättvis man.
Han är...
Vad har hänt dig?
Inget, jag har bara fått smaka på kungens "rättvisa".
Det är bättre för alla på det här viset.
- En kung måste skydda sitt folk. - Naturligtvis.
Precis som han skyddar sin dotter.
Vad menar du med det?
Avser du lotteriet?
Känner du till lotteriet?
Jag har varit med i varje dragning sen jag blev myndig.
Hela kungariket vet det.
Du behöver inte låtsas.
Inte för mig, inte här nere.
Alla vet hur lotteriet fungerar.
Familjer med pengar, kungliga kontakter.
Det hela är en lögn. Det vet du.
- Jag måste gå nu. - Du vet att jag har rätt.
Horsrik, ta bort alla utom en. Vi försöker igen.
- Jag, Casiodorus Rex,... - Fader...
Har familjer betalat mutor för att slippa lotteriet?
Nonsens.
Genom krafterna hos denna amulett, som jag håller i min hand,
i enlighet med Urlands lagar, förvandla bly till guld.
Jag brände mig.
Har du utelämnat mitt namn från listan?
Vad antyder du?
Utsätts inte jag för samma risk som andra döttrar?
Någon har pratat bredvid mun.
- Vem har satt griller i ditt huvud? - Svara mig.
Tänk inte sådana tankar. Jag ber dig.
- Svara mig. - Svaret är nej.
Jag menar, ja. Du är med i dragningen.
Vi har sörjt för det. Hur kan vi låta bli?
Ja. Svaret är ja.
- Du ljuger för mig. - Elspeth.
Lugna er.
Spring härifrån.
Din lilla bråkstake.
Stoppa honom!
Stäng porten!
Vad väntar ni på, idioter?
Stoppa honom!
Försvinn!
Tyrian!
Vilken magi? Vilken trollkonst?
Känner du det? Den lever.
Hör på, mina bröder.
Fruktans ögonblick är triumfens timme.
Det är ett tecken från Gud.
Horn, svans, vingar och klor.
Det är ingen drake. Det är djävulen.
Kära Fader, vi bönfaller dig.
Visa oss din godhet på denna onda plats.
Visa oss din makt...
En djävul från himlen kommer att stiga från helvetet.
Stanna och frukta Guds ord.
Kallar ni er själva kristna?
Frukta ej, mina bröder. Det finns ingen drake.
Spring!
Ditt orena odjur!
Ner!
Förintas av den eld som skapade dig.
Rör den inte. Låt den vara.
- Var är han? - Inte här.
Som stolt far till en dotter som har förbisetts i alla år,
lär det intressera dig att kungen ska hålla ett lotteri.
- Men det är inte solstånd än. - Du kan reglerna.
Jag har aldrig deltagit. Jag tänker inte börja nu.
Du var klok, men hon ska delta, precis som alla andra.
Inga undantag.
- Jag vill vara med. - Tystnad.
Jag är som andra flickor. Jag är inte bättre.
- Mitt namn ska ingå. - Inga spår.
Om han var här, så har han gett sig av.
Har du någonsin smitt ett vapen?
Det här är Secarius draconum - drakdödaren.
- Mitt bästa alster. - Så vacker.
Men jag har aldrig vågat använda den.
Den hjälper inte. Draken är inte av kött och blod.
- Den blöder. - Hur vet du det?
- Ingen har ens rivit den. - Hon har rätt. Jag behöver amuletten.
Blanda brickorna.
Dra ett namn!
Mina landsmän, hör på.
Jag har blivit utvald.
Jag ska dö, så andra får leva.
Jag ska offra mitt liv för mina medmänniskor.
Jag ska dö utav kärlek för vår kung och hans kloka hållning.
Mitt namn är...
Läs namnet!
Namnet är prinsessan Elspeth Ulfilas.
Det är inte namnet. Du läste fel.
Det är inget misstag. Det är bindande.
Nej, den gode Horsrik läste fel.
Då jag inte kan tyda namnet, förstör jag brickan.
Din dotter stod på tur. Äntligen skipas rättvisa.
Tystnad!
Vi gör om dragningen.
- Jag drar namnet själv. - Namnet gäller!
Horsrik läste rätt namn.
Den här. Den här. En till...
En till. Vilket förräderi!
Lotteriet förklaras ogiltigt.
Hör mig, gott folk.
Det är sant att mitt namn står på alla brickor.
Det ogiltigförklarar inte lotteriet. Det bestyrker det.
Det skipar rättvisa.
Mitt namn har utelämnats från alla tidigare dragningar.
Därför har jag bytt ut era namn mot mitt,
för att väga upp den risk som ni tagit över åren.
Tyrian! Gör något.
Om inte för mig, för din lojalitet till kungariket.
Min första plikt är lojalitet till kungariket.
Gör dig inte besvär.
Jag är obeväpnad. Ge mig ett vapen.
- Knappast. - Sluta.
Gör honom inte illa.
Och du...
Jag har alltid beundrat svartkonst - ni och era trollformler.
Tänk att det skulle bli nödvändigt.
Vermithrax är en gammal drake. Det var det fina med min plan.
Vi skulle vänta ut den. Jag skulle se den dö.
Jag ska se den dö.
Besinna dig. Ger du honom den, förstör han allt du byggt upp.
Han ska ha den.
Det är min dotter.
Rädda henne. Jag ber dig.
Den där prinsessan... Vad heter hon? Hon förvånade mig.
Hon heter Elspeth.
Så där ja. Het och fin.
Det är inte rätt sorts eld.
Bra. Vänd på den.
En egg utan like.
Jag hälsar till henne. Ledsen att hon inte är här.
Du vet hur hon är.
Jag förstår.
Farväl.
Det är en sköld.
Jag gjorde den.
Den kanske skyddar dig mot elden. Kanske inte.
Du är en idiot.
Du kommer att dö i kväll. Slitas i stycken.
Det här är sista gången vi talas vid.
- Tack. - En sak till.
Jag har varit där uppe.
Den är inte ensam.
Den har smått. Ungar, tror jag.
- Jag vet inte hur många. - De måste också dödas.
Något mer?
Du är förälskad, inte sant?
Det gör inget. Jag förstår.
Hon är mycket vacker, mycket tapper.
Vem då? Vad menar du?
Din prinsessa.
Men jag bryr mig inte.
Hör på, Galen Bradwardyn,
trollkarlens lärling.
Du kommer att dö.
Draken kommer att bli värre än någonsin.
Det blir fler lotterier och jag är inte pojke längre.
- Och du måste delta för... - Jag är fortfarande jungfru.
Jag är förälskad.
Men inte i prinsessan.
Ers Höghet...
Hela kungariket ska veta att prinsessan Elspeth
har lagenligt blivit utvald av ödet...
Ingen mer rök. Jag ber dig.
Ge dig iväg!
Jag förklarar handlingen...
...utförd.
Jag visste väl att du var här.
Jag är inte lika sentimental som Hans Majestät.
Kungariket - varenda en av oss - är beroende av denna offergåva.
Om du avser att förhindra det,
måste du döda mig.
Jag har många skäl att döda dig som inte har med detta att göra.
Mycket imponerande.
Kan du använda det?
Sluta! Tyrian har rätt.
Detta är vårt enda hopp.
Han är ingen krigare.
Spring!
Vart ska du?
Du misslyckades, min vän.
Men jag tackar gudarna för det.
Var beredd.
Den lever fortfarande.
Du vet vad vi måste göra.
Vi måste ge oss av.
Du sa att du älskade mig.
Är det sant?
Om det är det,
så är det vår enda goda gärning.
Låt oss inte förlora det också.
Hon har rätt. Vad har ni att hämta här?
Vet du vad jag tror?
Magi och trollkarlar... Allt det kommer att dö ut.
Det gör mig glad. Det betyder att drakarna också kommer att dö ut.
En gåva från din far.
- Ska jag bära den? - Det skadar inte.
Vad är det?
Vad är det för fel?
Vad är det där?
Titta.
- På vad? - Där.
Den gamle skojaren. Det brinnande vattnet.
Eldens sjö.
Han planerade det.
- Han visste att det skulle hända. - Vem då? Vad hände?
Vi måste tillbaka. Jag måste tala med honom.
Vart ska du?
Vi kan döda draken med sång och böner.
Om vi förenas i vår tro,
kommer vi att leva och odjuret dö.
Stanna, Galen! Jag låter dig inte dö.
Han visste att han inte klarade färden, så vi gjorde den åt honom.
Förstår du inte?
- Jag följer med. - Nej, det är mitt ansvar.
Jag är inte rädd.
Jag var ju man. Minns du?
Håll dig tätt intill.
- Vad är det? - Inget. Kom.
- Jag vill se. - Nej, det vill du inte.
Då så. Vänta här.
Var är du?
Du är tillbaka.
Jag tackar makten som skapade mig.
Glad att se dig också.
Du råkade inte ta med dig något ätbart?
- Mat? - Följ med. Vi har mycket att stå i.
Nej!
Jag trodde att jag var trollkarl, men det är jag inte.
Jag har inga krafter.
Du bad mig vara stark, men det var jag inte.
Du var det, min pojke.
Och du kommer att bli starkare.
Jag döper dig i Faderns, Sonens och den heliga Andens namn.
Låt Herren föra bort oss från mörkret och demonerna.
Titta!
- Det här är Valerian. - Jag vet. Jag minns det.
Flickan som kom till oss som pojke.
Du måste uträtta något.
Vad som helst.
Jag vill att du förstör amuletten
och mig likaså.
Du hämtade mig från lågorna. Du måste sända tillbaka mig.
Du vet när tiden är inne.
Du måste handla medan jag fortfarande har liv.
Där!
Gör som han sa, Galen. Förstör amuletten. Krossa den.
Nej, tiden är inte inne.
- Han bad dig göra det. - Inte än.
Låt oss bedja.
Vi tackar dig, Herre, för den gudomliga befrielsen.
Din närvaro styrks av denna goda gärning.
Res er upp, Herrens barn.
Överge hedniska ritualer och gamla vidskepelser.
Fröjda er åt...
Var hälsad Casiodorus Rex, drakdödaren.
- Saknar du Ulrich? - Ja.
- Och amuletten? - Den också.
Inte jag. Jag är glad att den är borta.
Du är kanske ingen trollkarl, men det är inte viktigt.
Jag vet. Jag önskar bara...
- Vad? - ...att vi hade en häst.
Ansvarig utgivare: Mats Caneman BVHE AB